Húzzátok ki magatokat! Hátul is!
Az utolsó sorban is mindenki álljon fel!
Most repül, nyugalom!
Gyerekek, nyughassatok!
Az utolsó sorban is álljatok egyenesen
- Egyenesen! Az a kettő, amelyik veszekszik - Csendet kérek!
Nemrég fogalmazást kellett írnunk, fura egy témát kaptunk.
Mi leszel, ha nagy leszel? Meséld el!
Ugyan, Nicolas, ennyire nem nehéz!
Nem, ha az ember tudja, mi lesz, ha nagy lesz.
A többiek tudják is.
Alceste például miniszter akar lenni.
Alceste a legjobb barátom. Dagi és folyton eszik.
Ez kérlek, csülök. Ez meg szűzpecsenye.
Az ott oldalas, ez meg disznóorr.
Sokan nem szeretik, pedig kiváló.
A miniszteri hivatásban számára a legvonzóbb
a sok fogadás.
Karácsonykor nálunk lesz nagyi,
Dorothé nénikém, és Eugene bácsikám.
Karácsonykor nálunk lesz fehér hurka, pulyka és gesztenye.
Geoffroy ha nagy lesz, az apukájával fog dolgozni.
Halló!
Adom.
Tessék. Igen?
Geoffroy egy hatalmas házban lakik. A kertjük is hatalmas.
Egy veseformájú medencéjük is van.
Az apukája dúsgazdag, és mindent megvesz neki.
Ő pedig mindennél jobban szereti a jelmezeket.
Mivel az apukája mindig dolgozik,
a főkomornyik, Albert foglakozik vele.
Ő Clotaire.
Jó kis bicaja van.
Ez egy bajnok versenybringája!
Minek egy bajnoknak táska?
Mert anyám mondta: "Bajnok, menj vásárolni!"
Clotaire legnagyobb álma, hogy bajnok biciklista lesz.
XVI. Lajos vérpadon végezte.
Mit mondtam az előbb?
Clotaire a legrosszabb tanuló.
- Hogy vérpadon. - És mi az a vérpad?
Ahol a diákok vért izzadnak.
Sarokba!
Felelésnél mindig kiállítják, és szünetre sem mehet ki.
Mikor hazaviszi a bizit, a tévét és az édességet is megvonják tőle.
Az igazgató mégis így korholja:
A szüleid a szájuktól vonják meg a falatot, hogy taníttassanak.
Te kis hálátlan!
Persze, a bizonyítványosztás senkinek sem fáklyásmenet.
Szórakozott, gyakran figyelmetlen, jobb is lehetne!
Az egyetlen, aki nem fél tőle, az Eudes.
Sokat vitatkozik és verekszik,
órán éppúgy, mint szünetben.
Szép eredményt ért el énekből.
Engem az apám sosem vesz elő.
Tudod, miért nem? Mert mélyen a szemébe nézek. Így.
Aláírja a bizit, és kész.
Mi ez a sok kettes? Lefekvés! Nincs édesség!
A jelek szerint nem nézett elég mélyen a szemébe.
Egyszer azt mondta, gengszter akar lenni.
Gengszter leszek!
- Az nem is foglalkozás! - De még milyen foglalkozás!
Ha nem volna gengszter, rendőr sem volna.
Apádnak nem volna melója, te meg lakhatnál barlangban!
- Ismételd meg, ha mered! - Lakhatnál barlangban, te ősember!
Rufus rendőr szeretne lenni, mint az apja.
De ha rosszalkodásról van szó, verhetetlen!
Hé, srácok! Itt egy szörnyeteg! Találjátok ki, ki vagyok!
- Frankenstein! - Múmia!
- Belphégor! - Drakula! - Vérfarkas!
Nem is! A nénikém!
Dehogy is! A Paszuly!
Paszuly a felügyelő tanárunk.
- Így hívjuk, mert mindig azt mondja: - Nézz fiam a szemembe!
A paszulyleves meg gyöngyözik, mint a homloka.
Először én sem értettem. A nagyok magyarázták meg.
Paszuly mániája, hogy százszor leírat mondatokat.
Százszor leírod: " Nem figurázom ki a felügyelő tanáromat,
a valóságtól mégoly elrugaszkodott módon."
Akivel ilyesmi sosem fordulhatott elő, Agnan.
Agnan az osztályelső, és a tanító néni kedvence.
De mindenek előtt egy árulkodós, egy csótány!
Tanító néni! Sugdolóznak!
A fiúkkal nem szívleljük. De nem üthetjük meg, mert szemöveges.
Nem üthettek meg, szemüveg van rajtam.
Agnan még nem tudja, mi lesz, ha nagy lesz.
Tanító néni, másol!
Mikor apu olyan idős volt, mint én, ezer ötlete volt, hogy mi lesz.
Mondogatja is, ha nem vette volna el anyut, most lehetne
bajnok focista,
úszóbajnok,
Versenyzők, rajthoz! Kész...
- mi több... - Bajnok biciklista!
A nagyotmondók bajnoka inkább. Sőt, világbajnoka!
Ő M. Blédurt, a szomszédunk.
Mit ütöd bele az orrod? Nincs jobb dolgod, mint hallgatózni?
Nem hallgatózom, hallom. Az egész kerület hallja, úgy hencegsz!
- Vigyázz magadra! - Mert? Hozod a sárga trikót? Jaj, de félek!
Apuval szeretik cukkolni egymást.
- Nem, te ne érj hozzám! - A nagyot mondás milyen sport?
- Ne érj hozzám! - Vidd haza a kezedet!
És persze itt van még anyu. Anyu, anyu!
Az biztos, hogy anyu mindig az én anyukám akart lenni.
- Semmi pénzért nem engedném, hogy más legyen. - Megijesztettél.
Egyébként tudom, hogy miért nem tudom, mi leszek, ha nagy leszek.
Mert az életem irtó klassz, és nem akarom, hogy bármi megváltozzon.
A KIS NICOLAS
René Goscinny és Jean-Jacques Sempé műve nyomán a forgatókönyvet írta:
fényképezte:
kellék:
jelmez:
hangmérnök:
zene:
főcím:
executive producer:
casting:
producer:
rendezte:
Gilberte Goscinny-nek
Ki tudja elmesélni Hüvelyk Matyi meséjét?
- Egy gyerekről szól. - Igen. Tovább?
Kis méretét kihasználva követ el többrendbeli bűncselekményt.
Nem egészen.
Nem eszik rendesen, aztán persze, hogy girhes!
- Még mindig nem! - Tanító néni! Én, én!
Mit csináljak? Tessék, Agnan!
Hüvelyk Matyinak nevezték el, mert alig egy hüvelyk magas volt.
Egy szegény favágó legkisebb fia volt.
A favágó nem tudott gondoskodni a gyerekeiről,
ezért úgy döntött, otthagyja őket az erdőben.
De szerencsére, a kis Hüvelyk...
Gratulálok, Joachim!
Hüvelyk Matyi kihallgatta a tervét, teleszedte zsebét fehér kaviccsal.
Ahogy haladtak az erdőben, elszórta a kavicsokat
Joachimnak öccse született, add tovább!
Csendet!
Te meg mit csinálsz?
Aludtam, mint a tej, mikor apám jött, és ébresztett.
Felöltözve, borostásan és nevetve
közölte, hogy éjjel lett egy kisöcsém.
- És aztán? - Aztán apám bevitt anyámhoz.
A kórházban feküdt, de csak nevetett, mint az apám.
Mellette meg
ott volt a kisöcsém.
- Ahhoz képest gyászos képet vágsz. - Minek kellene örülnöm?
Folyton visít. Ha én csak hangosan szólok,
apám letorkol, hogy egy idióta vagyok, és megsüketül.
Neki szabad. De ha csak a bölcső közelébe megyek,
rám szólnak, hogy kotródjak.
- Mekkora az a baba? - Nagyjából ekkora.
A játékaidat tedd ilyen magasra!
- A szobádat is meg kell osztanod vele. - A szobámat nem adom!
- Menjen a sufniba, a kert végébe! - Nincs kertünk.
Építsetek kertet!
És a garázs? Mi a kutyát ott tartjuk.
Elegem van! Én bicajt kértem, nem kistestvért!
Felzabálja a csokidat, ha szólsz. Rád fogják, hogy féltékeny vagy.
Ha baj van velük, ránk fogják, hogy féltékenyek vagyunk és jön a bünti.
A végén még te mész a garázsba!
Véged van, öregem!
- Nem is gyanítottad? - Nem.
Bár az apám mostanában furán viselkedett.
- Furán? Hogyan? - Hirtelen szörnyen kedves lett anyámmal.
Például ő cipelte haza a bevásárlást.
Azzal jött, hogy: "Hagyd csak, szívem, ne erőltesd meg magad!"
Egyszer még a szemetet is kivitte, zokszó nélkül.
Na, ilyen sem volt még!
- Anyu! - Igen, édesem?
Hogyan lesz a gyerek?
- Nézd csak, hazajött apu! - Meglepetés!
"Nicolas-nak, kinek az apukája remek munkaerő! Roger Moucheboume"
Moucheboume apu főnöke.
- Megkapta a levelet? A titkárnőnél hagytam. - Milyen levelet?
Az előléptetésemmel kapcsolatban. Csak mert szó volt róla, hogy...
Térjünk rá vissza! Igaz is, kérnék egy szívességet.
Anyu és apu gyakran vitatkozik is miatta.
Kizsákmányol, te megy hagyod magad!
Ráborítom az asztalt, csak hogy örülj!
Csomagolj! Költözünk egy lakókocsiba!
Hú, de klassz! Rohanok csomagolni!
Mi tagadás, anyu és apu gyakran veszekszik.
- Miért nem szállíttattad ki? - Az még egy ötvenes!
Hova rakjam?
Mit ér a fizetésemelés, ha úgy élünk, mint a koldusok?
Még nem kaptam meg az emelést. Arra az asztalra?
- Moucheboume azt mondta... - Még nem biztos!
- Az asztalra, a komódra? - Akkor hiba volt megvenni a tévét!
- Még az autót is nyögjük! - Vigyem vissza? Azt akarod?
- Tegyem le, vagy mi legyen? - Ne zsarolj!
Nem tűröm, ha nyomást gyakorolnak rám!
- Végül, mindig elül a vihar. - Legyen, tedd oda!
Vagyis, majdnem mindig.
- Nicolas. - Igen?
- Sose nősülj meg! - Rendben.
Írhatnál egy levelet M. Moucheboume-nak.
Amiben megköszönöd.
"Kedves uram!" Nem! "Kedves Moucheboume úr!"
Nem! Túl közvetlen! "Tisztelt Moucheboume úr!"
Várj csak! Szívem!
"Kedves uram!", "Kedves M. úr!" vagy "Tisztelt M. úr!"?
A konyhában úgysem hallom!
"Kedves uram!", "Kedves M. úr!" vagy "Tisztelt M. úr!"?
- "Kedves M. úr!" - Nem túl közvetlen?
- Jobb a "Kedves uram!". - Ha tudod, minek kérdezed?
Diktálom. "Kedves uram!", felkiáltó jel, új bekezdés
"Meglepetéssel fogadtam a nagy meglepe..." Nem!
"Nagy örömmel..." nem, nem! "Boldogan kaptam kézhez
a nagy meglepetést..." nem! "a hatalmas meglepetést..."
Miért nem rögtön a gigantikus meglepetést?!
"A nagy meglepetést, az ön szép ajándékát..." nem! "az ön...
- "klassz ajándékát"? - Nem! "az ön csodás ajándékát..."
A kicsinek igaza van! A klassz természetesebb.
Itt már egy levelet sem lehet megírni?!
"az ön szép ajándékát." Pont, új bekezdés.
"Tisztelettel" Nem! "Legmélyebb tisztelettel"
"Legmélyebb tisztelettel" vagy "Mélységes tisztelettel"?
Legyen "Mélységes tisztelettel" és aláírás.
Nicolas, légy szíves!
Tedd már le azt az undok vacakot!
Sosem léptetnek elő!
És ha a nejével együtt meghívnánk vacsorára?
Megváltozna a véleménye rólad.
"Egyszer még a szemetet is kivitte, zokszó nélkül."
"Na, ilyen sem volt még!"
- Hagyd csak! Majd én. - Ó, köszönöm, aranyos vagy.
- Melyik csészébe? - Hagyd csak! Majd én elintézem!
- Nem, nem, nem, én akarom. - Úgysem találod meg, bízd rám!
- Nekem is öcsém lesz! - Mikor?
Nem tudom, de minden úgy zajlik, ahogy Joachim leírta.
Tényleg, Joachim hol van?
Gyerekek!
Sorakozó és kövessetek!
Délelőtt nincs tanítás, orvosi vizsgálatra megyünk.
- Joachim nincs itt. - Tudom, a szülei szóltak.
Néma csendben gyertek utánam!
- Gyanús Joachim hiányzása. - Talán az öccse van a háttérben.
Vagy a szülei megszabadultak tőle, mint Hüvelyk Matyitól az apja.
Hallod? Milyen, nagyon fáj?
- Rettenetesen. - Úgy szúr, hogy le kellett kötözni.
Nem akarok vizsgálatot! Az anyukámat akarom!
- Mi ütött beléd? Csillapodj! - Tessék hívni az anyukámat!
- Majd ő ír igazolást. - Idehallgass, Agnan!
Ha szépen bemész a vizsgálatra, feleltetlek számtanból.
- A törtekből is? - Igen.
Csúcs!
Jól van, gyerekek, indulás!
Képeket mutatok, kérlek, mondd el, mi jut róluk az eszedbe!
Készen állsz?
Tehát, mit látsz?
Apám kocsiját.
Apám hajóját.
Apám repülőjét.
Köhögj! Jó, rendben van.
Köhögj! Rendben.
Köhögj!
- Hallgatlak, mit látsz? - Sajnos nem tudom. Nem készültem.
Nem baj, csak mondd, ami eszedbe jut.
Egy dátum a kérdés?
- Egy dátum. Egy dátumot látsz? - Nem tudom.
Egy dátum.
És ez?
- Nem én voltam. - Szóval, nem te.
Rendben.
Na és ez?
- Hova mész? - Nem igazság, nem én pacáztam össze!
Következő! Vedd le a szemüveged, és sorold a betűket!
Mondom, le a szemüveget!
És ez? Netán ez is apáddal kapcsolatos?
Nem, ez anyám bundája.
Amit apám vett neki.
Következő!
A szendvics nélkül! Különben nem lesz jó a mérés!
Egy kisfiú, aki talál egy kis magot,
és elülteti.
A kis mag kihajt, és kisbaba lesz belőle.
Egyre csak nő, dagad, puffad.
Míg óriás nem lesz,
elkapja a kisfiút,
és szőröstül-bőröstül felfalja.
Ekkor fesztelenül odaléptem, és megkérdeztem,
miért nem ugranak fel vacsorára a nejével?
- És erre ő? - Hogy remek ötlet.
- Szólok a nejemnek, megbeszéljük. - Ő, olyan boldog vagyok, szívem!
Milyen típusú nő ez a Mme Moucheboume?
Gőzöm sincs, mint egy főnökfeleség.
Na jó, de finom dáma vagy inkább...
Mondom, hogy nem ismerem.
- Ne aggódj, nem lesz semmi baj. - Én akkor is izgulok.
Csak minden legyen rendben, mikor megérkezik.
Ez csak természetes! De Nicolas? Vele mit csinálunk?
- Maradjon ő is itt? - Nem, nem, szó sem lehet róla!
- Túl szeles. - Istenem, már előre félek!
Nem eszel?
Pedig kell az erő!
Tudjátok, mit? Hétvégén menjünk el kirándulni az erdőbe!
- Kövesd Agnan példáját, pedálozz! - Igaza van!
Vegyél ajándékot anyádnak! Egy rúd szalámit, egy sonkát.
Lopd be magad a szívébe, és le sem tud mondani rólad!
Dehogyis! Gyűrűt vegyél neki!
Apám is mindig azzal jön haza veszekedések után.
De nekem csak három frankom van.
HOZZÁNYÚLNI TILOS!
Szervusztok! Segíthetek, gyerekek?
- Virágot vennék az anyukámnak. - De édes! Szerencsés az anyukád!
Fél, hogy otthagyják az erdőben.
- A rózsa mennyi? - Három frank. - Remek, elviszem.
Nem, szála három frank.
Következő zsebpénzig tudsz kölcsönadni?
Bocs, de már az uzsimra is alig futja.
- Na és te? - Egy vasam sincs.
- Mondd, hogy nem akarsz adni! - Az én pénzem, én költöm el!
- Mekkora sóher vagy! - Sóher vagy te!
Szerencséd, hogy virág van nálam, különben bemosnék egyet!
- Ebből elég legyen! - Majd én megfogom!
Ne gyere közelebb!
Szendvicsgyilkos!
Gyönyörű virágot hoztál!
Clotaire-nek igaza volt, az agnan-taktika bevált.
A következő napokban mindenben anyu kedvére tettem.
Még a kék ünneplőmet is felvettem.
Azt, amelyikben úgy festek, mint egy bohóc.
Sőt, elkísértem Mme Courteplaque teadélutánjára is.
- Jaj, de édes! - És ő akart mindenképp eljönni.
Hadd adjak egy puszit, szívem!
Á, Marie-Edwige, hát itt vagy?
Ő Marie-Edwige.
Nagyon szép, csak épp lány, és a lányok unalmasak.
Mutasd meg a szobádat Nicolas-nak!
Mit játsszunk?
Játszhatunk nővéreset!
Mondjuk, hogy háború van, megsebesültél, és nagyon félsz.
Én meg a veszéllyel dacolva megmentelek.
Inkább kártyáznék.
Hát jó, mit tudsz játszani?
- Svindlizni. - Tudok egy sokkal jobbat.
Marie-Edwige játéka nagyon bonyolult.
Neki például szabad megnéznie a lapjaimat,
és némelyiket kicserélnie a sajátjára.
De nekem nem.
Na meg a kártyák értéke sem a megszokott.
Előfordul, hogy egy hármas üti a királyt.
- De... - Mi bajod?
Ráadásul a vesztes büntetést kap.
- Gyí, te, ló! Gyí, te, paci! - És mindig én vesztek.
- Ragad! - Ne mocorogj!
Később Marie-Edwige barátnői is megjönnek.
Lassan fergeteges móka kerekedik.
Aztán egyszer csak
eszembe jut, hogy talán másik iskolába kell mennem.
Szia, Nicolas!
Még találkozunk, Nicolas!
Viszlát, Nicolas!
Hát akkor, szervusz!
Viszontlátásra, Marie-Edwige! Remekül éreztem magam veled.
Nagyon szép vagy, remélem, újra találkozunk.
A valóságban inkább valami olyasmit mondtam, hogy
- Nagyon büszke vagyok rád! - Anyu nagyon boldog volt.
- Szép álmokat! - Csakhogy ez még nem elég!
Holnap pedig hatalmasat kirándulunk az erdőben!
Mit csinálsz? Nyisd ki!
Na, mi lesz? Nyisd ki szépen!
Gyerünk! Nyisd ki!
Viccnek jó volt, de most már nyisd ki!
Azonnal kinyitod azt az ajtót!
Hát ezt nem hiszem el!
Nyisd ki, a hétszentségit!
Ne üvöltözz, halálra rémíted!
Én vagyok az, az anyu! Nyisd ki!
Mi lesz, kisöreg? Ne légy pukkancs!
Hogy megyünk haza, ha nem engedsz beszállni?
- Nincs ez rendjén! - Mi nincs rendjén?
Anyu és apu a nap hátralévő részét veszekedéssel töltötte.
- Elég volt abból, hogy kotlasz fölötte. - Igazságtalan vagy!
Éreztem, hogy anyunak nehezére esik lemondani rólam.
De tudtam, hogy apu végül úgyis meggyőzi.
Tudom már! Titkos bandát alapítunk, és segítünk Nicolas-nak.
- Mi az a titkos banda? - Hősök csoportja, akik másokon segítenek.
A nevünk az lesz: "A legyőzhetetlenek"!
- És a grundon verünk tanyát! - Jó ötlet, de kell egy jelszó!
Puhányok kíméljetek!
Csak az jöhet be, aki ismeri a jelszót!
Gyerekek, gyülekező!
Igazolás a szüleimtől.
Tanárnó botsássa mek, de a fijúnk nem tudot letzkét irni.
Ki írta ezt?
- Tanító néni! - Igen?
- Aki nem látja jól, közelebb mehet? - Igen, persze.
Leülni!
Felállni!
Leülni!
Gyerekek!
Örömmel jelentem, hogy az oktatásügyi miniszter
látogatásával tiszteli meg intézményünket.
Bízom benne, hogy feledhetetlenné teszitek ezt az alkalmat.
Itt fordulok a kedves tanítónőtökhöz,
akit megbízok egy előadás megrendezésével.
Bizton állítom, éppúgy lesz ez a kultúra,
mint a pedagógia diadala. Remélem, hogy vendégünkre
mély benyomást teszünk.
Az előadás gondolatától nem volt elragadtatva.
Próbált már velünk előadást rendezni.
Készültünk színdarabbal,
A túloldalra! Előbb a zebra, aztán a krokodil!
Geoffroy, ez meg miféle jelmez?
- készültünk felvonulással, - Bal, jobb, bal, jobb!
Jobbra át! Mit csináltok ti ott?
Mondom, kettes oszlop! Rühes, éretlen banda!
Kettes oszlop!
Franciaország szégyene vagytok! Igen, a haza szégyenfoltja!
és kórusművel is.
De egyikből sem lett semmi.
Sajnálom, ezekkel nem lehet.
Attól félek, hogy emiatt lemaradnánk a tananyagban.
Hát akkor mondjanak el egy verset!
Elvégre tanultak verseket.
- Ő, persze. - Na ugye.
- A róka és a holló? - Az tökéletes.
Te, kis barátom! Szavald el "A róka és a holló"-t!
Nem tudom kívülről, de egy hollóról szól, aki rokfortot tart a csőrében.
- Nem! Camamber-t! - Baromság, az kifolyna, ráadásul marha büdös!
"Holló úr ült a fatetőn Csőrébe sajt volt jókora,"
Csend legyen! Elég volt! Csituljatok!
Csendet kérek! Nyugalom!
Rajzoljatok tovább!
Az önök kényelméért a város itt új lakóházakat épít.
- Jelszó! - Puhányok kíméljetek!
- Jelszó! - Puhányok rímeljetek?
- Jelszó, vagy nem engedlek be! - Puhányok ki veletek?
Fúj puhányok?
Először is kell egy főnök. Ajánlom a posztra magamat!
- Miért épp te? - Mert én vagyok a legelegánsabb!
- Egy főnök mindig elegáns. - Nem, a legerősebb a főnök!
Nem, a legidősebb a főnök! És az én vagyok.
Nem igaz! Clotaire a legidősebb. Bölcsiben bukott.
Ha csak bohóckodni és verekedni akartok,
kár volt idejönni! Azt lehet az iskolában is.
Halló! Egy pillanat, megnézem.
- Uram! - ...folyó hó hatodikán... Igen?
Kérdik, mikor venné át a becsületrendet...
Nem hagynak élni! Keressen egy időpontot a jövő hónapban!
Igen, uram.
- ...folyó hó 6-ai... - A vasalt ingek, uram!
Kösz, öregem, tedd csak le!
A cipőjét is kifényesítettem.
Hol tartottunk?
Nem érkezett visszajelzés folyó hó 6-i megrendelésemre.
Hallod, amit beszélek?
Mondom, meggondoltam magam.
- Nem akarom M-ékat meghívni vacsorára. - Miért nem?
Mert nincs egy rongyom, nincs ékszerem, sőt, vezetni sem tudok.
Szerelmem! Mi ütött beléd?
Nem alázom magam porig Mme M. előtt.
Miért aláznád meg magad?
Gondolod, hogy Mme M. a férjére szorul, ha fodrászhoz menne? Nem!
Gondolod, hogy buszra száll? Még mit nem! Ő vezet. Én meg nem!
Logikus!
Az egy szem esküvői ruháját veszi fel alkalmakra?
Ő nem! Én igen!
És a smaragdzöld ruha, amit a nénikém születésnapjára vettél?
- Ki nem állhatom, folyton az van rajtam! - Na, azért nem folyton!
De elég gyakran!
Gondolod, hogy csak a házáról meg a családjáról tud beszélni? Nem!
- Mme M. modern nő! - Aki halad a korral.
Ragyogó elme, független nő, én meg egy beszűkült nyárspolgárné,
aki csak főzni tud! Rám ne számíts, velem senki nem törli föl a padlót!
Lemondom a vacsorát.
Rendben. Az én nejem senki előtt nem alázkodik meg!
Holnap a Lafayette-ben veszel egy ruhát.
- Meg ékszert is? - Meg ékszert is.
- És megtanulok vezetni? - Azt is!
Mennyibe kerülhet felhúzatni egy falat?
Puhányok... kí...
- Kiiii... - Kibelezlek!
Mindannyian főnökei vagyunk a saját bandánknak,
melynek tagjai a teljes banda más-más tagjai.
Például Geoffroy a bandája főnöke, amelynek tagja:
ő, Rufus, Alceste és én.
Rufus a bandája főnöke, amelynek tagja:
ő, Eudes, Clotaire és én.
Eudes a bandájában van Geoffroy, Rufus, én és Alceste.
Az én bandámban pedig ti mindannyian vagytok.
- Megegyeztünk? - Megegyeztünk?
- Igen! - Jó, és most mit csináljunk?
Megvan, tudom! Rendet rakunk nálatok!
Mind felmegyünk hozzátok, és alaposan kitakarítunk.
A szüleid olyan boldogok lesznek, hogy meg kell tartaniuk.
- Légy jó, édesem! Bízom benned! - Két óra, és jövünk.
- Másfél, ha anyád zseni. - Ezt miért mondtad?
- Mit? - Hogy "másfél, ha anyád zseni."?!
Honnan tudjam, lehet másfél, vagy akár egy óra is.
- De. Céloztál valamire, különben nem mondod! - Ne kezdjük elölről!
Te kezdted! Előre elkönyvelted a kudarcot.
- Félreérted! - Nem értek félre semmit!
Két óránk van!
Egyenesbe!
Egyenesbe, tedd egyenesbe!
- Egyenesbe! - Fejezd már be! Sírba viszel vele!
Egyenesbe!
Mi az? Ismerd el, hogy majdnem lementünk az útról!
Mikor anyu és apu hazajött, alig vártam, hogy megmutassam,
milyen szépen rendbe raktuk a lakást a srácokkal.
Rendben, kifizetem az autós iskolát.
Megértettem. Nem tudom elérni, hogy megtartsanak.
Hát úgy döntöttem, világgá megyek.
Összeszedtem mindent, amire csak szükségem lehet,
és elmentem.
Elhatároztam, messzire megyek. Kínába. De ha nem, hát Arcachonba.
Anyu és apu majd sírhat, meg fogják ezt bánni.
De csak évek múlva jövök haza, hadihajós kapitányként.
Ha mérhetetlenül meggazdagodtam.
Abból elviszem őket moziba, hogy majd mindenki azt mondja:
"Nézd már, az ott nem Nicolas? Mérhetetlenül meggazdagodott,
ő fizeti be anyut és aput a moziba!
Pedig nem bántak valami szépen vele!"
- Szóval berezeltél, mi? - Gondolkoztam! Kis különbség!
Rájöttem, hogy nem nekem kell elmennem.
Végül is én voltam itt előbb. Ha valakinek mennie kell,
az a baba! Tehát, amint megérkezik,
megszabadulunk tőle.
- De... hogyan? - Adjuk el egy menhelynek.
Te idióta, azok csak állatokat fogadnak!
Vigyük a dzsungelbe! Majd a farkasok felnevelik.
Albert olvasott egy ilyen mesét. Irtó klassz.
Nem, a dzsungel messze van!
Inkább elrejtjük egy kunyhóban, és titokban neveljük fel.
Majd felváltva etetjük.
Csak csütörtökön érek rá. A többi napon szobafogságban vagyok.
Nekem is csak a csütörtök jó.
Nekem is, ha nem büntetnek meg. De mikor van olyan?
Rakunk ki kaját. Mint a nénikém a macskának, ha el kell mennie.
Hülye vagy?! A baba az nem macska! Nem tud egyedül enni!
Mindent hallottam!
Mit hallottál, te koszos spicli?!
Hogy Nicolas gyerekét kiraknátok a dzsungelbe, egy kunyhóba,
és macskatápon akarjátok tartani! Megmondom a tanító néninek!
Meg az igazgatónak is, és jól megbüntetnek titeket!
- Kivéve, ha... - Kivéve ha mi?
Ha elmondhatom a tanító néninek az ötletemet.
És mi az az ötlet?
Koszos csürhe! Húzd meg!
Átgondoltam. Nem intézhetjük el magunk a porontyot.
A zsaruk rögtön ránk gyanakodnának.
Egy megoldás van. Fel kell bérelni a gyerekrablásra egy gengsztert!
Egy gengsztert? És honnan szedünk olyat?
Uram, jöjjön ide!
- Mire vár? - Feltűnés nélkül!
Mielőtt beleömlik a tengerbe, deltát alkot. Ez a Camargue.
Köszönöm, Agnan. Ki tudja, melyik folyó szeli át Párizst?
- Hallottad a kérdést? - Melyik folyó szeli át Párizst?
Így van. Tehát, melyik ez a folyó?
Ugyan már, Clotaire!
- Ez a... - Hm?
Mesélted, hogy felültetek a párizsi sétahajóra.
- Az igaz. - Na és min jár az a hajó?
Hát a Szajnán.
Na, szaladj!
Az alliterációra, a kötött szótagszámra épülő
szkaldikus költészet jeles izlandi képviselője Snori Sturf...
- Képtelen vagyok kimondani! - Akkor ne erőltesd!
Kikérdezel, vagy megjegyzéseket teszel?
- Snorri Sturluson. - ...fektette le a műfaj alapjait,
elsősorban formai szabályait, melynek egyik jellegzetessége
az összetett metafora.
- Hibátlan - Na még egyet! Egy zeneit!
Kötve hiszem, hogy még a zenéről is akar beszélgetni,
ha már mindent elmondtál a skandináv költészetről.
Nagyon tévedsz! Odáig lesz attól, hogy egy művelt nővel találkozik,
és értelmes diskurzust folytathat, míg ti üzletről fecsegtek.
- A barokk stílus? - A portugál "barocco" eredeti jelentése
szabálytalan formájú gyöngyök.
Hé, srácok!
Nézzétek! SANDA FRANCIS SZÖKÉSBEN
Sanda Francis!?
Ő kell nekünk!
Befejeztétek végre? Gengszterpalánták!
Barbárok! Sorakozó a fal mellett!
Gyerekek!
A tanító nénitek pár napig nem lesz itt.
Ezért Navarin tanító néni fogja helyettesíteni.
Már itt is van!
Földrajz! Franciaország folyói.
Leülhettek.
Csendet!
Franciaország folyói voltak feladva mára.
Felmérem, milyen mélyek az ismereteitek.
De először is, valaki tegye fel a térképet.
Ki vállalja? Helyedre!
Azt majd én döntöm el, hogy ki vállalja!
Te ott hátul!
- Áruld el a neved! - Clotaire, tanító néni.
Nem tűnsz olyan bambának, mint a többi. Akaszd ki a térképet!
- De... tanító néni... - Elhallgaaaaaaass!
Látom, te nem értesz a szép szóból.
Az ilyen nyikhajoknak eltöröm a derekát.
Értve vagyok?
Felmondod, amit a Szajnáról tanultál.
A Langres-fennsíkon ered, 776 km hosszú,
a La Manche csatornába ömlik.
Nagyon helyes! Te folytasd!
Főbb mellékfolyói: Aube, Marne, Oise, Yonne
Úgy van! Te jössz, osztály bohóca!
Igen, te! Most jártasd!
Mit tudsz még mondani a Szajnáról?
Bezzeg, ha nem kérdezlek, akkor be nem áll a szád!
A sarokba! Adok én neked bohóckodni!
- Na, mi bajod? - Semmi, csak nincs hozzászokva.
Megmutatom, hogy kell.
Köszönöm, Hillaire!
Gambere, Gandin, Ganglier...
- Gengszter nincs benne. - Keresd Sandaként!
Francis Chanda! Ez az, megvan!
- Halló! - Sanda Francis?
Szólok neki. Francis! Telefon!
Kérdezd meg, hogy az új tanító nénit is elintézné-e.
- Igen? - Sanda Francis?
- Francis Chanda, én vagyok. - Volna egy kis meló.
Mennyire kicsi? Ott helyben nem intézhetem el?
- Mi az, hogy helyben. - Bízza csak rám!
Ott helyben. Mindent megoldok.
Nem lehet! Azt akarom, hogy tüntesse el!
Tüntessem el, jaj de jópofa!
- Én azért csak bemocskolom vele a kezem. - Bemocskolja?!
Kibelezem a kicsikét.
Előre szólok! A kiszállás legkevesebb 500 frank.
Akkor még hívom.
- Na, mit mondott? - Mesélj már!
- Mi az, megkukultál? - 500 frank, és kibelezi.
Tudtam, ezek a gengszterek mind pénzéhesek!
És az új tanító nénivel mit csinálunk?
Ó, egek, ez a csoki száz éve lejárt!
Ne egyél belőle, megromlott. Olyan, mint a méreg!
TANÁRI
Önnek hoztam, ajándék!
Kedves vagy.
- Cselédet? - Igen, felvennék egy cselédet a vacsorához.
Ne kelljen felugrálnom az asztaltól, szegény Mme M. mellől.
Hát nem volna előkelőbb így?
Lássuk a menüt!
- Majonézes homárra gondoltam. - Majonézes homár? Az egy vagyon!
- Tudod, mennyi a homár? - 80 frank kilója.
Hallgass rám! Tartsuk meg belőle a majonézt, remek gondolat!
A homárt meg... nem cserélhetnénk valami egyszerűbbre?
- Semmi fakszni! - Semmi fakszni? Összedobok pár sonkás szendvicset
és bedobjuk a tévé előtt, na mit szólsz?
Egész éjszaka azon tanakodtam,
hogy szedjük össze az 500 frankot a gyerek elrablására.
Aztán másnap Geoffroy klassz ötlettel állt elő a suliban.
- Hogy működik? - Van apród?
Válassz egy számot! Mondjuk, legyen a hatos!
Ráteszed a pénzedet, utána megpörgetem a kereket,
bedobom a golyót,
és vesztesz.
Így szedjük össze az 500 frankot.
Megkopasztjuk a felnőtteket!
Mit csináltok?! Rulettezek?
Ráadásul pénzben?!
A szerencsejáték nyomorba dönt, és börtönbe juttat!
Lelketlen kölkök! Na, ide vele!
Elkobozom ezt a rémes játékot!
Szép ki ajándékokat vesznek a szüleitek!
Sorakozó az ajtónál!
Gyerekek!
Egy rossz hírt kell közölnöm.
A helyettes tanító néni váratlanul megbetegedett,
ma nem tud jönni.
VÉGZETT A TANÍTÓ NÉNIVEL
A bíróság a vádlottat bűnösnek ítéli.
Annál is inkább, mert egy csótány spicli!
Mi az Agnan, veled meg mi van?
Nem üthetnek meg, szemüveg van rajtam.
A helyettesítő csúnyán megfázott, és otthon lábadozik.
Ezért szépen bementek a terembe, egy társatok felügyel rátok.
Kérnék egy önkéntest, akiben vakon megbízhatok!
Kezdjük talán a számtannal!
Vegyétek elő a füzetet, példákat oldunk meg!
- Ne szórakozzál! - Csendet kérek! Én parancsolok!
- Mit képzelsz magadról, csótány?! - Csend legyen! Eudes, a sarokba!
- Lenyomom a torkodon a könyvet! - Nem üthetsz meg! Szemüveg!
Azt is lenyomom a torkodon!
- Hé, Geoffroy! - Mi az?
- Szerezzük vissza a rulettet! - De hogy?
- Hülye tanarak?! - Hülye madarakat akartam írni!
Én meg az angol királynő vagyok!
Magyarázd az igazgató úrnak!
Ritkán ért hosszú pályám során efféle inzultus.
Komolyan aggódom érted, ifjú barátom.
Ön mit javasol, Paszuly? Akarom mondani Dubon?
Írja le 300-szor:
"Nem mocskolom nemtelen firkákkal oktatási intézményem falait,
amely a köztársasági értékek alapján a szellemi fejlődés szentélye."
Elég "az oktatási intézményem falait" részig.
Nem mehetsz el, míg le nem írtad 300-szor!
Megértettük egymást?
- Tessék hölgyeim és uraim! - Lépjenek közelebb!
- Egy játék, hölgyem? - Hát jó. A kedvetekért.
- Na és mennyit kell feltennem? - Tíz frankot!
Tessék itt egy tízes.
Na, melyik számra rakjam fel?
- Bármelyikre. Mondjuk, a 4-esre. - Legyen a négyes!
Tíz frank a négyesre. Gurul a golyó!
Nyertem! Én nyertem!
Egy óra alatt csak ennyi?!
Hol van már ez a nőszemély? Nem lehet igaz!
- Megkötnéd? - Görcsbe rándul a gyomrom.
Ma még nem ettem, pedig végig a konyhában voltam. Hol késik már?!
- Szívem, nyugalom! - Mindjárt itt vannak, és nincs, ki felszolgáljon!
Na végre!
A hátsó ajtón jöjjön be, ezt meg közben dobja ki.
Gyerünk! Még ma!
- Ez micsoda? - Az kérlek majonézes homár.
De nem kisfiúknak, felnőtteknek.
Te finom raviolit kapsz, paradicsomszósszal.
- Nem kell ravioli, homárt akarok! - Nicolas, csend legyen!
Hol van már ez a trampli?!
- Jó estét, M. M! - Jó estét! A nejem nincs itt?
Előre küldtem, míg leparkoltam. Hát nem eltűnt?
Milyen rémes félreértés, rettenetesen röstellem.
Kérem, fáradjon beljebb!
Nicolas, menj be köszönni! Nyomás!
Jó estét M. és Mme M!
Te nem lehetsz más, csak Nicolas!
Tetszett a búgócsiga?
Igen, csak apu nem hagy vele játszani, mert megsüketül tőle.
Legközelebb mást küldök. Jó?
Minek örülnél? Mondd csak bátran!
Mondjuk, 500 frank klassz volna!
- Hogy képzeled, Nicolas?! - Hiszen még gyerek.
Azért érdekelne, mihez kezdenél 500 frankkal?
- Szívesen megsúgom önnek. - Na, súgd meg!
Ennyiért rabolják el az öcsémet, aki miatt a szüleim kidobnának.
Egy atyai jó tanács, ha pénzt akarsz,
dolgozz meg érte.
- Egyszer még hálás leszel. - Ha fizetne, most volnék hálás.
Indíts a konyhába!
- Szörnyen sajnálom. - Ugyan, nincs mit, hisz még gyerek!
- Bent voltam, és köszöntem. - Nagyszerű!
Tessék, láss hozzá!
Kedveli a skandináv irodalmat?
Nekem a gyöngém a XIII. századi szkaldikus költészet.
Ahogy ezek a szkaldok lemondanak a direkt közlésről
a körülírások és metaforák javára...
Igazán érdekesnek tartom.
Ja, és személyes kedvencem Snorsi Strolf.
Apropó! Tudták, hogy a "barokk" szó a portugálból származik?
Barocco város nevéből. Ami osztrigájáról híres.
Az volt Lully kedvence. És róla nevezték el a csokoládét.
Ismerik, Lully csoki.
Üljünk is asztalhoz!
- Ne készüljenek semmi különlegesre! - Annál jobb!
Ha tudná, hogy unom, hogy majonézes homárral traktálnak!
Azt képzelik, mást le sem nyelek.
Egy pillanat türelmüket kérem!
- Lehetnénk utcazenészek! - Vagy moshatnánk szélvédőt a lámpánál!
- Én zsebre vágom a visszajárót. - Nem! Sok pénz kell, és gyorsan!
Apám elmesélte, hogy gazdagodott meg.
Az utcán talált egy almát. Felvette. És eladta 1 frankért.
- És aztán? - Aztán vett belőle két almát, amit eladott 2 frankért.
- És aztán? - Aztán meghalt a bácsikája, és örökölt.
És aztán?
Visszajött a tanító néni!
ISTEN HOZTA MINISZTER ÚR!
Már jönnek is!
Példás viselkedést várok! Aki nevet, örökre sarokba állítom.
Megértettük?
Így ni! Nagyon jó!
Ezt szeretem.
Üljetek le gyerekek, üljetek csak le!
Na és, meséljetek, hogy telik ez az idei év?
Szigorúan vannak fogva ezek a gyerekek.
Felteszek egy találós kérdést!
Találjátok ki, mi az: sárga, ici-pici,
és azt mondja: "ropp-ropp"?
Hát egy csipszet ropogtató kiscsibe.
- Na és miről tanulnak most a gyerekek? - A folyókról.
A folyókról. Nagyszerű.
- Máris kikérdezek valakit. - Természetesen, Agnan, kérlek!
Nem téged!
Téged, ott hátul.
Hogy hívnak édes gyermekem?
Clotaire-nek, uram!
Mondd meg nekem, melyik folyó szeli át Párizst!
Hallgatlak, melyik folyó szeli át Párizst?
Mesélted, hogy felültetek a párizsi sétahajóra.
A Szajna?
Ilyen nehéz lett volna?
- Hogy haladnak a tárgyalások? - Azt gondolom, nem engedhetünk.
- Ugyanakkor... - Milyen határidőt szavatolhatunk? - Tíz napot.
- Úgy vélem... - Tájékoztasson a fejleményekről!
A mutatók tetszetősek. Gondoltam, hogy önben nem csalódom.
Én vagyok. M. M. mondott valamit a vacsoráról?
Kitaláltam, hogy szerezhetünk pénzt! Ezt nézd!
Srácok!
Akartok legyőzhetetlenek lenni?
- Miről beszélsz? - Gyertek a grundra,
és megértitek.
- Na és? - Megtaláltuk a varázsfőzet receptjét.
Ha ezt megiszod, bivalyerős leszel!
- 5 frank. - Ja, persze. Honnan tudjuk, hogy beválik?
Te!
Gyere ide!
És most próbáld feldönteni!
- Következő! - Fizetve!
- A végén nem lesz elég. - Nyugi, Rufus csinál újat!
Meg három, meg négy, meg öt, az...
533 frank.
Gazemberek!
Nézzétek, mit műveltetek a kisfiammal!
Majd kaptok a szüleitektől!
Csirkefogók!
Ezt nem ússzátok meg! Nem jöttök vissza?!
Úgyis elkaplak titeket!
Nem szökhettek meg! Lesz nemulass!
Gyertek vissza!
- Halló! - Megvan a pénz a melóra.
Jól van, hol az a kocsi?
Visszahívom.
Most meg egy kocsit is akar!
Ennek sosem lesz vége!
- Milyen fagyit hozhatok? - Csoki-epret.
- Tessék? - Csoki-epret!
Indíts, a többiek a fülkénél várnak.
- De nem tudom, hogy indul. - Mi van?
Nem tudom, hogy kell vezetni.
- Fordítsd el a kulcsot! - Nem igaz, magával vitte!
A drótokat kell összeérinteni. Láttam egy filmben.
Te őrködj! Te meg segíts!
Mi történt?
Egy csokit és epret kérek.
Hé srácok! Siessetek!
El az útból!
Városi vezetés, megfelelt.
Tolatás, fékezés megfelelt.
Megnézzük, hogy tud parkolni.
- Álljon meg ott! - Igen.
A vadállat! Utána, kapjuk el!
- Na de én... - Taposson bele!
El az útból! El az útból!
Megszökik, gyorsabban! Itt helyben elveszem a jogsiját!
Előzze meg! Mi lesz?!
Megbízható emberekre van szükségem.
Sajnos én sem élek örökké.
Előbb-utóbb ki kell jelölnöm az utódomat.
Vigyázzon!
A mindenit! Még szerencse, hogy itt volt!
Mondja, öregem, mit gondol a Patemouille üzletről?
- El kellene fogadni. - Szerintem...
Igaza van! Önre bízom!
- De én... - Fogja be! - Nem maga!
Segítség!
- Úgy látom, a parkolás is megy. - Köszönöm.
Így sosem jutunk el fülkéig!
- Mondd meg, mit csináljunk! - Honnan tudjam?
Hogy kerültünk ide?
A Sanda Francis-t keresem.
Rendben, várok.
Nézd, ott jön Joachim!
Helló, srácok!
- Akkor mégsem tüntettek el? - Nem. Csak bárányhimlős lettem.
Nézzétek! Az öcsém.
Ugye, milyen aranyos?
Ne nyúlkálj! Még elkap tőled valamit!
Egy baba törékeny.
Hallottátok? Kimondta a nevemet!
- Azt hittem, utálod az öcsédet. - Hagyjál már, mikor volt az?!
- Hogyhogy mikor? - Már tudom, hogy szuper nagytesónak lenni.
Egy csomó mindent megtaníthatok neki.
A focit, a biciklizést...
A szüleim meg velem fognak példálózni, hogy mondjuk:
"Joachim a te korodban már tudta ezt és ezt."
Az öcskös meg le lesz nyűgözve.
Ja, és én parancsolok neki! Mindent megtesz majd.
Na, megyünk. Szevasztok!
Nincs az a pénz! Soha többé nem vezetek!
De a vizsg...
Soha többé! És kész!
Köszönöm! Annyira örülök!
- De minek, szívem? - Hogy lesz egy kisöcsém.
- Milyen öcséd lesz? - Hát egy kisöcsém, akit anyu vár.
De én nem várok kisbabát.
Honnan vetted?
Én kistestvért akarok! Olyan jó egy kistestvér.
Miért nem adtok nekem egy kistestvért?
Tőletek aztán várhatja az ember!
Vacsora után anyu és apu tovább nevetgélt a szobájában.
És egy nap, mikor hazajöttem a suliból,
egy jó hírt osztottak meg velem.
A baba jó sokára érkezett meg.
Tovább tartott, mint ahányat karácsonyig kellett aludni.
- Holnapután? - Nem, még holnapután sem.
Nemsokára.
Az élet visszatért a régi kerékvágásba.
Geoffroy-t az apja megbüntette az autó miatt.
Azóta gyalog hozzák iskolába.
Viszontláttam Marie-Edwige-t. Meghívott a szülinapjára.
Csütörtökön. Ott leszel?
Csütörtökön? Talán szabaddá tudom tenni magamat.
Na jó, inkább valami ilyesmit mondtam:
Ja, és lett egy új szomszédunk!
- Mi bajod van? - Mi bajom?!
Apuval hamar elkezdték marni egymást.
- Nem félek tőled! - Én sem tőled!
Aztán egyre csak vártam.
- Holnap érkezik? - Nem. De hamarosan.
Alig vártam, hogy megérkezzen, és mindenre megtaníthassam.
Ügyes vagy!
Hé, ezt nézd!
Aztán egy reggelen...
mind bementünk a kórházba.
És végre megérkezett a kisöcsém.
Kislány!
Micsoda?!
Gyerünk, rúgd!
Rúgj bele!
Hé, ezt nézd! Hahó! Figyelj!
Jaj, de aranyos vagy! Egy igazi kis angyalka!
A kis álla, tiszta apja!
Na, ne mondd! Kiköpött anyja a gyerek!
De az álla, az nem!
- Na, tetszik a kishúgod? - Egyelőre nem mondhatnám.
Majd meglátjuk, ha készen lesz. Most még se haja, se foga!
Persze, hogy nincs. De azért aranyos.
Aranyos?! Tiszte ránc, és rákvörös. Mint egy sült paprika!
A nagy bamba szemével néz a semmibe, és habzik a szája!
Azt mondjátok, mosolyog?! Viccnek is rossz!
Legfeljebb nyálbuborékot fúj.
Én egy öcsöt akartam! De anyu ezt hozta haza!
Csak tudnám, miért!
Ráadásul ez egy hájpacni!
Láttam pucéron, akkor a hátsója, mint egy ház.
Ha ezt előre tudom, inkább kutyát kérek!
Milyen furcsa!
Ekkor újra elgondolkoztam a fogalmazás témáján.
MI LESZEL, HA NAGY LESZEL?
És most már tudom.
Ha nagy leszek, megnevettetem az embereket.
Nézzetek rám! Ide nézzetek!